‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כל המתכות נכנסות לבידוד.‬
‫זה אומר טבעות, כפתורים, ‬
‫המשקפיים שלכם, אפילו אם ‬ ‫רק הצירים עשויים מתכת.‬
‫כל המתכות, ללא יוצא מהכלל.‬
‫שימו את הציוד בתיק...‬
‫הם לא מרשים לג׳ופיטר לנחות.‬
‫הם מעלים את כולם ברכבל.‬
‫עדיף ללכת על בטוח.‬
‫אני זה שלא בטוח.‬‫ ‬‫הדברים האלו רוכבים...‬
‫כן, הבנתי.‬
‫כוכב הלכת הכריז מלחמה על מכונות.‬ ‫כמכונאי, נעלבתי באופן אישי.‬
‫בבקשה מלאו אחר הוראות ‬ ‫תהליך טיהור רמה שלוש.‬
‫אפשר לפקוח עיניים?‬
‫טיהור הושלם.‬
‫אני ביקשתי את זה.‬
‫יופי של אוויר ממוחזר.‬
‫הברך שלי!‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫מה קרה? אתה בסדר?‬
‫לאט לאט.‬
‫אני לא יודע, משהו זז.‬
‫היי, וסט.‬
‫לא הפרצוף הזה.‬
‫לא עישנתי קובני כבר כמעט שנה.‬
‫אתה עדיין בעסק?‬
‫טוב, אנדרה. אנחנו לא בדיוק חיים ‬ ‫בכלכלה מבוססת מטבע בימים אלה.‬
‫מה יש לך?‬
‫יש לך סדק בפיקת הברך.‬
‫זה קרה בתאונה לפני עשר שנים.‬
‫יש לי שם ארבעה מסמרים.‬
‫מוזר.‬
‫אני לא רואה מסמרים בסריקה.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫בדקי שוב.‬
‫אני אומרת לך.‬
‫מה שהיה שם איננו.‬
‫- שתים עשרה שעות לאחר מכן -‬
‫מה קרה לרצפה?‬
‫נראה לי שיש בה חור.‬
‫מה קורה?‬ ‫-עצור.‬
‫״הלסטרייק״ נפרצה.‬
‫נא לצאת מהאזור מיידית.‬
‫״הלסטרייק״ נפרצה.‬
‫נא להתרחק. הדלתות נסגרות.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אז אם כל הצ׳ריוט בבידוד, ‬
‫זה אומר שנחצה את המדבר בהליכה?‬
‫זו בעיה?‬
‫לא, כאילו...‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫טוב, אני נראה לך כמו מישהו‬ ‫שיגרור את הישבן שלו 100 ק״מ ברגל?‬
‫הם נשלחו מהבסיס.‬
‫שלום, מר אדלר.‬
‫היי.‬ ‫-זה הסוס שלך.‬
‫שלום.‬ ‫-תודה.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫בדיוק כמו אצל סבתא.‬
‫כן, חוץ מזה שלא נתתם לי ‬ ‫סוס משלי כי הייתי קטן מדי.‬
‫עכשיו לא רק שיש לך סוס, ‬
‫יש לך גם רובוט. שנלך לחפש אותו?‬
‫הגעתם עד לפה ולא באתם להגיד שלום?‬ ‫-ג׳ון, ‬
‫ג׳ודי סיפרה לי מה קרה, ‬
‫אבל חבשו אותך, נכון? אתה בסדר?‬
‫טוב, בקרוב אהיה בסדר.‬
‫טוב, יש לך רופאה טובה.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-שלום.‬
‫איפה אתם עכשיו?‬
‫אם אתם יוצאים לחפש את הרובוט, ‬ ‫אני רוצה להיות אתכם.‬
‫לא, המקום היחיד אליו אתה הולך זה הרזולוט.‬
‫תקשיב, אנחנו בסדר גמור ואנחנו לא לבד.‬
‫אדלר פה אתנו.‬
‫היי, ג׳ון. זה בן.‬
‫תקשיב, אני גר פה כבר שבעה חודשים.‬
‫אין פה משהו שעוד לא ראיתי.‬
‫וסמוך עליי, ‬
‫לא אקח את המשפחה שלך‬ ‫לא‬‫ן‬‫ שלא אקח את ‬‫של‬‫י.‬
‫היי, ויל.‬
‫שמור על אימא שלך.‬
‫ודא שהיא לא עושה שום דבר מטורף.‬
‫אמר הבחור ע‬‫ם‬‫ החור בגוף.‬
‫נקודה טובה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫זו הפעם הראשונה?‬
‫לא, פשוט עבר זמן מה.‬
‫כמה זמן?‬ ‫-ארבעים שנה בערך.‬
‫אני צוחק.‬
‫כפי שיכולת לדמיין, הייתי די...‬
‫כלוא.‬ ‫-אז בוא נשחרר אותך.‬
‫לא נותר לנו הרבה אור יום.‬ ‫עלינו להתקדם כמה שאפשר.‬
‫קדימה.‬
‫אתה יכול להפסיק לחפש, ‬ ‫המוצא היחיד הוא מסדרון המוות.‬
‫אנחנו לא על איזה כוכב לכת בלי אספקה.‬
‫זו הרזולוט.‬
‫יש לנו את כל הציוד שניתן לדמיין‬
‫ויש לנו את המהנדסים הכי טובים בכדור הארץ, ‬
‫אז הם בטח חושבים על דרך להוציא אותנו מפה.‬
‫אנחנו רק סקרנים לדעת ‬ ‫מהי הדרך החוצה, זה הכול.‬
‫אין שום ״אנחנו״.‬
‫אולי אנחנו פה יחד, אבל אנחנו לא חברות.‬
‫בחייך, אחרי כל מה שעברנו יחד, ‬
‫את כמעט כמו אחיינית שלי.‬ ‫-זה כל כך דוחה.‬
‫כאן קפטן קמאל.‬
‫איך אתם מחזיקים מעמד?‬
‫אנחנו בסדר, גברתי.‬
‫כן, אבל יכ‬‫ו‬‫ל להיות טוב יותר.‬
‫גברתי.‬
‫נראה שחלודה מאכלת‬ ‫הצליחה לחדור לפה מכוכב הלכת‬
‫וזיהמה את הספינה.‬
‫המדענים שלנו מנסים לעצור אותה‬
‫לפני שהיא תתפשט.‬
‫אבל בינתיים, ‬
‫שלחנו צוות שעושה את דרכו אליכם‬ ‫ברגעים אלו ממש.‬
‫הם יפלסו נתיב מילוט דרך תעלות האוורור.‬
‫אנו מקווים שתצאו משם בקרוב.‬
‫אז חזרו לכיתה וחכו שם. הם יפגשו אתכם שם.‬
‫את רואה?‬
‫אמרתי לך, הם מטפלים בזה.‬
‫אנחנו רק צריכים להמתין.‬
‫אימא שלי הייתה אומרת, ‬‫ ‬‫״לחכות לחילוץ זה כמו‬ ‫לתכנן את הלוויה של עצמך.״‬
‫נשמע שהיא הייתה גברת מאוד נחמדה.‬
‫הנקודה שאני מנסה להבהיר היא‬ ‫שלכולם יש כוונות טובות, אבל...‬
‫הן לא תמיד מתממשות.‬
‫איי, בי, סי...‬
‫כמו ‬‫"סיג‬‫רים״. בטח.‬
‫קדימה.‬
‫עוד מסננים.‬
‫כל עובדי הספינה השנייה, ‬ ‫דווחו לסיפון המטען ״בי״.‬
‫למה עצרנו?‬
‫זה כמו המדבר בכדור הארץ.‬
‫מקימים מחנה כשהשמש שוקעת‬
‫וממשיכים בבוקר.‬
‫אבל עכשיו אנחנו יודעים איפה הרובוט.‬
‫אם הוא ילך, אין לנו מושג איפה לחפש.‬
‫גם אני רוצה למצוא אותו, ויל, ‬ ‫אבל אימא שלך צודקת. בטיחות קודם.‬
‫ויל, רוצה לקחת את הסוסים?‬
‫טוב.‬
‫תפסת?‬ ‫-כן.‬
‫עד לפני שנה, ‬
‫הוא היה הראשון שירצה לעצור, ‬
‫ועכשיו הוא...‬
‫ככה הם.‬
‫מאז שהרזולוט שוגרה, ‬ ‫ראיתי את הבנים שלי לשבוע בכל שלושה חודשים.‬
‫הם אנשים שונים לגמרי בכל פעם שאני מבקר.‬
‫היה לי קשה לעבור בית ספר כשהייתי קטנה.‬
‫אנחנו מצפים מהם לעבור עולמות.‬
‫עם התובנות שלנו עכשיו ועם מה שקרה, ‬ ‫היית עושה את זה שוב?‬
‫עוזבת את כדור הארץ?‬ ‫-כן.‬
‫אני כן.‬
‫באמת? למה?‬
‫כי המצב עכשיו טוב יותר‬ ‫מלפני שהלכנו לאיבוד.‬
‫ויל, אתה מדבר עליי ועל אבא שלך?‬
‫על כולם.‬
‫על ג׳ודי, פני.‬
‫אפילו על דון.‬
‫מוכן להפעלה.‬
‫אם לא היינו עוזבים את כדור הארץ, ‬ ‫לא הייתי פוגש את הרובוט‬
‫ואז עדיין הייתי מפחד, ‬
‫כמו שהייתי פעם.‬
‫ויל, הרובוט לא הפך אותך לאמיץ.‬
‫נהיית אמיץ בזכות עצמך.‬
‫איך?‬
‫התבגרת.‬
‫אבל זה לא רק אנחנו.‬
‫גם הרובוט השתנה.‬
‫אם לא היינו מתרסקים על כוכב הלכת הזה, ‬ ‫אם לא היינו פוגשים אותו קודם...‬
‫מי יודע מה היה קורה לכולם.‬
‫אז אולי טוב שאנחנו פה.‬
‫אנחנו לא צריכים להיות פה.‬
‫אם ההורים לא היו מכריחים אותנו ללמוד, ‬ ‫זה לא היה קורה.‬
‫טכנית, כן, אבל זה בכל זאת היה קורה, ‬
‫פשוט לא לנו.‬
‫מה את עושה?‬
‫אם מישהו היה בא לחלץ אותנו, ‬ ‫היינו כבר שומעים אותו.‬
‫זה לוקח זמן, זו ספינה גדולה.‬ ‫-רגע.‬
‫שקט.‬
‫רעשים.‬
‫הם בטח קרובים.‬
‫גשר, נכנסים למנהרה ״אייץ׳״, צומת שש-שתיים.‬
‫מעולה, בדיוק שם.‬
‫המפקדת, ‬
‫יש סדקים גם פה.‬
‫צאו משם מיד ואטמו הכול אחריכם.‬
‫אנג׳לה, יש לנו מושג עם מה אנחנו מתעסקים?‬
‫זה מעין זרז חמצון תת-אטומי בהנעה עצמית.‬
‫השימוש בחומר נוגד האמוניום מ‬‫ראה תוצאות‬‫.‬
‫הבעיה היא שאנו לא יכולים לייצר אותו‬ ‫מהר מספיק כדי לעצור את ההתפשטות.‬
‫האם יש דרך אחרת להגיע לכיתה הזאת?‬
‫אפשר לנסות.‬
‫אם הווירוס, או מה שזה לא יהיה, ‬
‫יחדור למערכת ייצור החמצן של הרזולוט, ‬ ‫אנו נאבד את מערכת הקיום.‬
‫אם נאבד את מערכת הקיום, נאבד את הספינה.‬
‫עלינו להתכונן לתסריט הגרוע מכ‬‫ו‬‫ל.‬
‫הרעשים פסקו.‬
‫בטח קרה משהו.‬
‫תראו, אבא שלי‬
‫מכיר את האנשים האלה.‬ ‫הוא אכל ארוחת ערב עם קפטן קמאל, אז...‬
‫היא יודעת שאני פה.‬ ‫-זהו זה. אבא שלך.‬
‫יש לו גישה למערכות החירום ברזולוט, נכון?‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫-אז אנחנו יכולים להאזין ולהבין מה קורה.‬
‫אני חושב שזה לא לעניין.‬
‫אני מסכימה.‬
‫למרות ש...‬
‫זה למען מטרה טובה.‬
‫אולי נוכל להעלים עין רק הפעם.‬
‫תראו, אנחנו צריכים לתת אמון בשרשרת הפיקוד.‬
‫ספר לי, ויג׳יי, איפה ההורים שלך?‬
‫הם בכוכב הלכת, מנסים לסייע בניהול המשאבים.‬
‫פני, יש עוד רובינסונים על הסיפון?‬
‫לא.‬
‫האמת הכואבת היא‬
‫שאין אפילו אדם אחד בספינה‬
‫שאכפת לו מאתנו.‬
‫זה מריח כמו פנסיה.‬
‫היו עוד שניים!‬
‫שתים עשרה התראות שלא נענו.‬
‫לעזאזל.‬
‫איפה היית?‬
‫מה קורה?‬
‫זוכר את החלודה מכוכב הלכת, ‬ ‫זאת שהם נזהרו שלא לעלות לסיפון?‬
‫תני לי לנחש, התפספס להם.‬
‫בודדנו את האזור בניסיון להרעיב אותה‬ ‫אבל היא אלימה מדי, אז...‬
‫אז אתם הולכים לגדוע חלק מהרזולוט?‬
‫זה יהיה המפלט האחרון.‬
‫כמה מפלטים נותרו לנו?‬
‫לא הרבה. פתחי האוורור של מערכת החמצן‬
‫נמצאים מתחת לרצפה. זה אומר‬ ‫שאם הזיהום יעבור את הדלת...‬
‫נדפקנו לגמרי.‬
‫כן, טוב. יש לכם מזל. דון וסט בסביבה‬
‫ואני האדם היחיד פה עם דירוג איי-אחת.‬ ‫-דון, יש עוד עניין.‬
‫יש אנשים בטווח הפיצוץ.‬
‫כמה זמן ייקח להם לצאת?‬ ‫-‬‫הם לכודים.‬
‫יש צוות שמנסה להגיע אליהם, אבל...‬
‫אבל...‬
‫אתם נוטשים אותם, פשוט ככה.‬
‫סליחה. אם היית מגיע מוקדם יותר, ‬ ‫אולי היינו מוצאים דרך.‬
‫לפחות אנחנו יודעים מי שם?‬
‫כן, הם ארבעה.‬
‫מורה, רופאה, הבן של נציג המתיישבים‬
‫וידידה שלו, בחורה.‬
‫פני?‬
‫מה הם אומרים?‬
‫הם מדברים על הכנות לקראת משהו שנקרא‬
‫״תיקון מבני״.‬
‫מה זה?‬
‫מה שזה לא יהיה, זה דורש חומרי נפץ, אז...‬
‫כשאחת הגפיים של אדם מזדהמת, ‬
‫מה הרופא המנתח עושה כדי להציל את שאר הגוף?‬
‫הם לא יעיפו אותנו לחלל‬ ‫רק בגלל המסדרון שמחבר בינינו.‬
‫בואו פשוט נ‬‫י‬‫רגע.‬
‫אני בטוח שהם מנסים להגיע אלינו קודם.‬
‫האם יש שם מישהו שמסוגל לעשות את זה?‬
‫פני.‬
‫מה אימא שלך הייתה עושה אם היא הייתה פה?‬
‫מאי‬‫ן‬‫ לי לדעת?‬‫ ‬‫היא הגאון, אני רק הבת שלה.‬
‫תראי, אולי את לא הרובינסונית הכי טובה, ‬ ‫אבל את הרובינסונית היחידה שיש לנו.‬
‫את יכולה לעשות את זה.‬‫ ‬‫זה בדם שלך.‬
‫טוב.‬
‫לחשוב כמו אימא שלי.‬
‫היא הייתה...‬
‫בוחנת את המצב מנקודת מבט שונה.‬
‫שמעתי אותה אומרת את זה.‬
‫באמת? טוב.‬
‫היא הייתה...‬
‫לוקחת צעד אחורה‬
‫ואומרת משהו...‬
‫משהו שאני...‬
‫לא...‬
‫פני, את שם? זה דון.‬
‫דון? תודה לאל.‬ ‫-היי, ילדה.‬
‫רק רציתי שתדע שאני מטפל בזה.‬
‫רגע, היית שם כל הזמן הזה?‬
‫אולי.‬ ‫-ולא בדקת מה שלומי?‬
‫אני קטינה ללא השגחה בספינת חלל.‬
‫כיבדתי את העצמאות שלךֿ?‬ ‫-‬‫דון, זה עניין רציני.‬
‫אני צריכה שתספר לי את האמת.‬ ‫הם יקריבו אותנו כדי להציל את הספינה?‬
‫אם לא תהיה להם ברירה, אז כן.‬
‫אבל תראי, אני הולך עכשיו לפגוש את האחראים, ‬
‫אז את חייבת לעזור לי.‬
‫איך?‬ ‫-מה יש לכם שם? מה יש בחדר?‬
‫שולחנות, ‬
‫כיסאות, מיקרוסקופים, ציוד לימודי.‬
‫כיסאות ושולחנות לא יספיקו. מה עוד?‬
‫יש פה קופסה מלאה בדוגמאות מחקר‬ ‫שמשתמשים בהן בשיעורים.‬
‫רגע! יש לה גלגלים, ‬
‫שני פסים כתומים ובגובה מטר ועשרים?‬ ‫-כן.‬
‫זהו זה. אני רוצה שתרוקני את הקופסה.‬
‫למה?‬
‫כי אם תצליחו להיכנס לתוכה, ‬ ‫אוכל להציל אתכם.‬
‫טוב. אני נכנס, אחלי לי בהצלחה.‬
‫שימו לב, צוות אפס-שתיים-ארבע-תשע...‬
‫סלחי לי, קפטן?‬
‫בוא לפה.‬ ‫-קוראים לי דון וסט, יש לי רעיון.‬
‫תחזור למטלות שלך, מה שהן לא יהיו.‬ ‫-‬‫ארבעת האנשים שתקועים בצד השני, ‬
‫אני יכול לחלץ אותם.‬ ‫-יש לנו צוות שמחפש דרך להיכנס.‬
‫זה לוקח יותר זמן משתכננו, ‬ ‫אבל יש להם סיכוי.‬
‫זה סיכוי קלוש.‬
‫אני יודע את זה, כולם יודעים את זה.‬
‫אנחנו מבזבזים זמן.‬ ‫-מה התכנית שלך?‬
‫קופסת הדוגמאות בכיתה‬
‫מסדרה איי-בי-תשע-תשע-שש.‬
‫היא אטומה הרמטית ומבוקרת טמפרטורה.‬
‫נו אז?‬ ‫-אז אם הם ייכנסו לתוכה, ‬
‫ניתן לאסוף אותם.‬ ‫-לאסוף אותם?‬
‫כן, בג׳ופיטר, בזמן שהקופסה תשוט בחלל.‬
‫ארגזי הדוגמאות האלה לא יועדו‬ ‫לריק שבחלל החיצון.‬
‫נכון. הם לא יועדו לכך, ‬ ‫אבל הפלא ופלא, הם שורדים שם.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני פשוט יודע.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני לא יכולה להכניס ג׳ופיטר במודע‬ ‫למסלול של פסולת חלל, ‬
‫כחלק מתכנית נואשת ללא הוכחות שזה יעבוד.‬
‫איפה המצפון שלך?‬ ‫כי אני לא רואה אותו כרגע.‬
‫צא לי מהסיפון.‬
‫טוב, תקשיבי.‬
‫הסיבה ‬‫בגללה ‬‫אני יודע שזה עובד‬ ‫היא ‬‫כי ‬‫השתמשתי בדברים האלה‬
‫כדי להבריח 36 נתחי סטייק קובה למושבה.‬
‫עשיתי את זה שלוש-ארבע פעמים.‬
‫טוב, שבע פעמים, אבל זה לא העניין.‬
‫העניין הוא שהסטייקים האלה נשארו טריים.‬
‫סטייק קובה?‬
‫זה נמס בפה כמו חמאה.‬
‫אז אתה...‬
‫כן, אני מבריח.‬
‫זהו זה, אמרתי את זה. אני מבריח.‬
‫קפטן, זה יעבוד. תאמיני לי.‬
‫אתה תקבל את הג׳ופיטר שלך, ‬
‫אבל אם החלודה תגיע לתעלות האוורור...‬
‫אל תדאגי, הם יצאו משם.‬
‫טוב, פני. אנחנו מתחילים!‬
‫עכשיו הארגז זקוק לדחיפה‬ ‫כדי להתרחק מהרסיסים‬
‫שייווצרו מהפיצוץ.‬
‫דון, יש לנו בעיה נוספת.‬
‫מה הבעיה?‬
‫יש בקופסה מקום רק לשלושה.‬
‫כל הזמן הזה שהיית למטה, ‬
‫חשבת שזהו זה?‬
‫שאי אפשר להגיע לאלפא קנטאורי‬ ‫ושאולי המקום הזה יהיה הבית שלנו?‬
‫זה משהו שדיברנו עליו.‬
‫בני אדם יודעים להסתגל.‬
‫בחודשיים הראשונים הם לא רגועים, מן הסתם.‬ ‫בכל מקום‬‫ התגלו צורות חיים חדשות, ‬
‫אתגרים חדשים.‬
‫אבל הנה אנחנו, ‬ ‫אחרי שנה הם הבינו שכולם פשוט חיו.‬
‫אנחנו מציבים גדרות כדי לשמור על עצמנו, ‬ ‫להגן על עצמנו מפני...‬
‫הלא נודע, אז נראה לי שזה בדיוק כמו הבית.‬
‫היי, אימא.‬
‫מה קרה, מותק?‬
‫הסוסים.‬
‫משהו מלחיץ אותם.‬
‫נראה לי שזו איזושהי חיה.‬
‫אדלר, אתה יודע מה זה?‬
‫מדענים אומרים שהם אוכלי נבלות.‬
‫מערך ההגנה מרחיק אותם.‬
‫מערך ההגנה כבוי.‬
‫נגעת במשהו?‬
‫לא. ויל?‬ ‫-לא נגעתי בכלום.‬
‫מערך ההגנה מופעל.‬
‫טוב, אנחנו בסדר.‬
‫מערך ההגנה כבוי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫משהו מפריע לתשדורת.‬
‫מערך ההגנה מופעל.‬
‫אימא.‬
‫הישאר רגוע, מותק.‬
‫אימא.‬ ‫-הם לומדים.‬
‫הם יודעים מתי המערך כבה.‬
‫אימא, מה נעשה?‬
‫אם זה יקרה שוב, ברח.‬
‫זוז! ברח!‬
‫זה הוא.‬
‫ידעתי שאמצא אותך.‬
‫מה קרה לך?‬
‫איך הגעת לפה?‬
‫גם אנחנו לא יודעים איך הגענו לפה.‬
‫אתה לא תאמין מה קרה לנו.‬
‫יש לי כל כך הרבה דברים לספר לך.‬
‫היי, אימא. אני חושב ‬ ‫שהוא רוצה להראות לנו משהו.‬
‫אפשר ללכת?‬
‫בטח.‬
‫חלק ממני לא האמין שהסיפורים היו אמתיים.‬
‫זה ההבדל בינינו לבין ויל.‬
‫הוא לעולם לא מפסיק להאמין.‬
‫אפשר לבקש ממך טובה?‬ ‫אני לא רוצה לה‬‫כ‬‫ריח, אבל...‬
‫כן, בטח. מה העניין?‬ ‫-‬‫אני רוצה שהמשפחה שלי תקרא את זה.‬
‫אני רוצה שהם יידעו שבסופו של דבר, ‬
‫החובה שלי הייתה להגן על הילדים.‬
‫את רוצה להישאר פה?‬
‫יש מקום לשלושה אנשים בלבד.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תגיד כלום.‬
‫זה גם ככה קשה.‬
‫רגע.‬
‫אם מישהו צריך להישאר, ‬
‫זה אני.‬ ‫-באמת?‬
‫אני חייב לעשות את זה.‬
‫שם חדש יתווסף להיכל הגיבורים.‬
‫אפשר מילה?‬
‫בוודאי, פני.‬
‫מה שתצטרכי.‬
‫אני יודעת מה את עושה.‬
‫אם כך, אין בעד מה.‬ ‫-את לא יכולה...‬
‫אחד מאתנו צריך להישאר מאחור, ‬ ‫אלא אם יש לך רעיון טוב יותר.‬
‫עדיף שמישהו יתנדב.‬
‫הוא לא מתנדב, את משכנעת אותו.‬
‫טוב, חשבתי על משהו.‬
‫אם זה אומר שכל השאר ישרדו, ‬
‫אני אעשה זאת. אני אשאר.‬
‫גם זה בסדר.‬
‫מה? לא!‬
‫כולנו הולכים או שאף אחד לא הולך.‬
‫זה בדיוק מה שאימא שלך הייתה אומרת.‬
‫אבל פני, את לא אימא שלך.‬
‫את יודעת איך העולם עובד.‬
‫יש מנצחים ויש מפסידים, ‬
‫ולפעמים צריך להפר את החוקים‬ ‫כדי להשיג את מה שרוצים.‬
‫לא.‬
‫אי אפשר לעשות את זה. לא.‬
‫את לא חייבת, בשביל זה אני פה.‬
‫זוזי הצידה ותני לי לעשות ‬ ‫את מה שאני טובה בו.‬
‫פני, בואי תראי משהו.‬
‫ויג׳יי, לא עכשיו.‬
‫לא, אני פשוט...‬
‫נראה לי שמצאתי משהו.‬
‫גשר, זהו דוח פעילות.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫דון, עבור.‬
‫תגידי לי שאת מדברת איתי מהארגז, ‬ ‫דחוסה עם עוד שלושה אנשים.‬
‫עוד לא. אנו זקוקים לשכל שלך.‬
‫טוב. בתחתית הארגז ‬ ‫יש גוף חימום או משהו כזה.‬
‫כן, הוא מווסת את הטמפרטורה של המשלוח.‬ ‫במקרה הזה זה אתם.‬
‫ומה יקרה אם נוציא אותו?‬
‫טוב, אתם יודעים כמה קר בחלל.‬
‫אנחנו נשרוד או לא?‬
‫הארגז אטום בוואקום, ‬
‫אז עם החום שבאוויר וחום הגוף שלכם, ‬
‫אני אומר שתחזיקו מעמד דקה.‬ ‫-תוכל לתפוס אותנו עד אז, לא?‬
‫דון?‬
‫אני רוצה שתדעו למה לצפות.‬
‫כשהפיצוץ יקרה, הכול יתקרר מהר מאוד.‬
‫אתם תתחילו לרעוד.‬
‫הידיים וכפות הרגליים יירדמו, ‬
‫ואז הנשימה שלכם תאיץ.‬
‫אתם עלולים להרגיש דגדוג חמים, אבל...‬
‫אז תתחילו לרעוד אפילו יותר.‬
‫אחרי זה המחשבות שלכם י‬‫י‬‫טשטשו‬
‫ואז הרעידות ייפסקו.‬
‫ואז...‬
‫ומה אז?‬
‫ואז תראו אותי מחכה עם שמיכה חמה.‬
‫תוציאו את זה.‬
‫עדיין תצטרכו מדחף כלשהו, ‬
‫מטף כיבוי ואזיקונים.‬
‫הדביקו אותו לצידי הארגז‬
‫כך שפתח היציאה בכיוון המנוגד לחור שייפער.‬
‫הדגמים האלה מסוגלים להתיז במשך 30 שניות‬ ‫אז אני מקווה שזה יספיק כדי להרחיק אתכם.‬
‫וכן, סרט דביק מחזיק מעמד בחלל.‬
‫ניסיתי את זה...‬
‫אבל בואו לא ניכנס לזה.‬
‫אומרים שאת הטייסת הכי טובה.‬
‫אומרים שאתה קוץ בתחת.‬
‫אנחנו נסתדר מעולה.‬
‫טוב, יש לנו חמש דקות. היכנסו.‬
‫אני מקווה שאף אחד לא אכל היום שעועית.‬
‫מר ג׳קסון, אוזל לנו הזמן.‬
‫אני...‬
‫בוא, היכנס פנימה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫המערך הלוגיסטי מוכן.‬
‫קיבלתי.‬
‫הפצצות מוכנות.‬
‫חשבתי שאני יכול, אבל לא.‬
‫הצעת להישאר מאחור‬
‫לא בגלל שאתה גיבור, ‬
‫אלא בגלל שאתה קלאוסטרופובי.‬
‫פשוט לכו.‬
‫אני מכבדת את ההחלטה שלך.‬
‫נותרו לנו ארבע דקות.‬ ‫-לא לפני שמר ג׳קסון ייכנס לארגז.‬
‫אני לא נכנס לשם!‬
‫נא לפנות את הסביבה.‬
‫את יכולה לעזור לו.‬ ‫-אני?‬
‫כן, אמרת לי קודם לזוז הצידה‬ ‫ולתת לך לעשות את מה שאת טובה בו.‬
‫זה מה שאת טובה בו, ‬
‫יש לך מעין יכולת על טבעית לשכנע אנשים.‬
‫פני, אין זמן.‬ ‫-גרמת לאימא שלי לבטוח בך‬
‫וגרמת לאחי הקטן לשחרר אותך ממעצר‬
‫ושכנעת את כולם ברזולוט‬
‫שאת באמת פסיכולוגית.‬ ‫-אני באמת פסיכולוגית.‬
‫אז תוכיחי את זה. ‬ ‫אם את רוצה להיות ד״ר סמית, ‬
‫תהיי ד״ר סמית.‬
‫אם אתם עדיין לא בקופסה, כדאי שתיכנסו.‬
‫מר ג׳קסון.‬
‫קח נשימה עמוקה.‬
‫אני לא רוצה להילכד שם.‬
‫נלכדת בעבר, ‬
‫נכון?‬
‫את לעולם לא תביני.‬
‫לא היית שם.‬
‫זה נכון.‬
‫לא הייתי שם.‬
‫אבל אתה יכול לקחת אותי לשם.‬
‫דון, זה מאיץ. ייתכן שנצטרך להקדים.‬
‫שלילי.‬
‫אני זקוק לכל שנייה אפשרית.‬
‫עצום את העיניים.‬
‫ספר לי מה אתה רואה.‬
‫זה קטן. חשוך.‬
‫אני לא יכול לזוז.‬
‫הייתי בבור הזה במשך שעות.‬
‫אבל עכשיו אתה פה, ‬
‫וזה אומר שיצאת מהבור.‬
‫לא יצאתי.‬
‫לא הצלחתי לצאת.‬
‫לא לבד.‬
‫ואתה לא לבד עכשיו.‬
‫אני מכירה את התחושה.‬
‫מישהו הוציא אותך משם, ‬
‫נכון?‬
‫אימא שלי.‬
‫היא שמעה את הקול שלי.‬
‫אני שומעת את הקול שלך.‬ ‫-‬‫היא החזיקה את יד‬‫י‬‫.‬
‫אני מחזיקה לך את היד.‬
‫זוכר את התחושה?‬
‫ידעת שאתה בטוח, ‬
‫יצאת מהבור הזה.‬
‫נבחרת לעבור לאלפא קנטאורי, ‬
‫והגעת רחוק יותר‬
‫מכל בנאדם אחר!‬
‫כל מה שדרוש עכשיו זה צעד נוסף.‬
‫דון!‬
‫עשרים שניות.‬
‫ילדים, זה עכשיו או לעולם לא.‬
‫זה עכשיו.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫מר וסט, אנחנו לא יכולים להמתין.‬
‫עכשיו זה תלוי בך.‬
‫בפקודה שלך.‬
‫ספירה לאחור.‬
‫עשר.‬
‫תשע.‬
‫מוכנים?‬
‫שבע.‬
‫פני, המרפק שלך תקוע לי בצלעות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫עכשיו יותר טוב?‬
‫לא, האמת שזה פחות טוב.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים, אחת.‬
‫אלוהים ישמור, ממש קר פה.‬
‫רק עוד טיפה.‬
‫אנחנו בעמדה.‬
‫קיבלתי.‬
‫ארבע, שלוש, שתיים...‬
‫את בסדר, אני פה.‬
‫מצאנו אותם, כולם בטוחים.‬
‫אין סימני חלודה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫את נראית רגועה.‬
‫השארת אותם לבד.‬
‫בזכותו ויל בחיים.‬
‫אז את בוטחת בו לחלוטין.‬
‫בוא נגיד ככה, ‬
‫אם הייתי צריכה לבחור מישהו‬ ‫שיוביל אותנו הביתה, ‬
‫וזה היה או הרובוט או אתה...‬
‫זה מה שרצית להראות לי?‬
‫ויל?‬
‫אתה עשית את זה.‬
‫מה זה?‬
‫ציורים.‬
‫הוא צייר אותם.‬
‫ציורים של מה?‬
‫שלנו.‬
‫העץ, ‬
‫מהפעם הראשונה שראיתי אותך.‬
‫והמדוזה!‬
‫אנחנו משחקים תופסת, ‬
‫הנה ג׳ודי כשהוא חילץ אותה מהקרח.‬
‫זיכרונות?‬
‫כן, אבל...‬
‫לא כולם שלו.‬
‫חלק מהם שלי.‬
‫למרות שלא היינו יחד, ‬ ‫ג‬‫ם אתה ראית את הדברים האלה.‬
‫היינו מחוברים כל הזמן.‬
‫אני חושב שזה קרה הפוך.‬
‫איך אתה רוצה לקרוא ליצירת המופת שלי?‬ ‫-סכנה.‬
‫כשאמרת שהמקום הזה מסוכן, ‬
‫למה התכוונת?‬
‫מסוכן עבורנו, ‬
‫או מסוכן עבורך?‬
‫אני לא מבין.‬
‫מה אתה רוצה שאספר לך?‬
‫היער עלה באש.‬
‫אתה הצלת אותי.‬
‫אולי ככה הוא רוצה לדבר איתך.‬
‫לשתף סיפורים.‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫לדבר על הפעם הראשונה שהתחברנו?‬
‫אתה בסדר?‬
‫נפגעת? כמו בפעם הראשונה שנפגשנו ב...‬
‫היי, אימא.‬
‫אני חושב שהרובוט לא יכול ללכת כל כך רחוק.‬
‫נשאיר אותו פה.‬
‫נוכל לחזור אחר כך ולאסוף אותו בג׳ופיטר.‬
‫למה? יותר הגיוני להישאר יחד.‬
‫לא! זה לא רעיון טוב.‬
‫האמת...‬
‫שזה רעיון גרוע, אימא.‬
‫זה רעיון ממש גרוע.‬
‫ויל, ברח!‬
‫אימא!‬
‫חכי, אימא.‬
‫זה בסדר.‬
‫הוא לא רוצה להרוג אותי.‬
‫הוא הביא אותי לפה מסיבה כלשהי.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫חכה! לא!‬ ‫-לא!‬
‫אני זוכר אותך.‬
‫קודם לכן רצית את המנוע.‬
‫נכון?‬
‫עכשיו‬
‫אתה רוצה משהו אחר.‬
‫זו הסיבה שהבאת לפה את הרובוט.‬
‫נכון?‬
‫זו הייתה מלכודת.‬
‫עבורי.‬
‫למה?‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫אתה יכול לקבל אותי.‬
‫רק תן לאימא שלי ללכת.‬ ‫-לא!‬
‫אני פה בזכותך.‬
‫אין בעד מה.‬
‫מה יש לך? הצלחנו.‬
‫כן, כולנו שרדנו, ולא בזכות ‬ ‫הכבשה השחורה של משפחת רובינסון.‬
‫דון הציע להשתמש בארגז.‬
‫אתה הצעת להוציא את גוף החימום.‬
‫סמית השתמשה בכישוף ‬ ‫כדי להציל את מר ג׳קסון...‬
‫לא, את הצלת את מר ג׳קסון.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫נראה לך שמישהו יכול לשכנע‬ ‫את ד״ר סמית להיות אדם טוב?‬
‫מה יותר רובינסון מזה?‬ ‫-‬‫בבקשה.‬
‫תתפרעו.‬
‫שוקולד? מאיפה השגת את זה?‬
‫זה כמו זהב פה.‬
‫האמת שקל יותר להשיג זהב.‬
‫כדאי שתאכלו מהר, לפני שיחרימו את זה.‬
‫דון וסט.‬
‫הנה זה מתחיל.‬
‫אתה מואשם בהפרת חוקי השירות, ‬
‫שינוע סחורות לא חוקיות...‬
‫סלח לי, מה אתה עושה? הוא הציל אותנו.‬
‫אני בטוח שיתחשבו בזה.‬ ‫-ואילו הוכחות יש לך?‬
‫הוא הודה.‬
‫מה?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫זה היה שווה את זה.‬
‫אמרת לי שהמכונה נועדה רק כדי לשלוט ברובוט.‬
‫לא יכולנו לאבד את ויל.‬
‫זהו זה.‬
‫הוא היה פה.‬
‫הוא היה ממש פה.‬
‫לא!‬
‫ויל רובינסון.‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬